Христо Смирненски
Зима

chitanka.info

В полунощ по стъклата девица незрима

е докоснала с шепот уста —

по стъклата дъхът на безцветната зима

помразен е в сребристи цветя.

А след пир, а след звън пак самотен и бледен

приюти ме безмълвна тъма

и под черно крило угнетен и приведен,

препрочитам далечни писма.

И възкръсват пак празнични приказки чудни,

незабравена химна звучи

и преплитат над мене лъчи изумрудни

опечалени морни очи.

Но в света любовта е усмивката сетна

на поронена златна звезда

и проблеснала, гасне над нас мимолетна

с огнелика предсмъртна следа…

И напразно редят се миражите тленни,

призовали назад пролетта —

в полунощ по стъклата блестят помразени

сребросини бездушни цветя.

Заслуги

Имате удоволствието да четете тази книга благодарение на Моята библиотека и нейните всеотдайни помощници.

http://chitanka.info

Вие също можете да помогнете за обогатяването на Моята библиотека. Посетете работното ателие, за да научите повече.